De norra breddgraderna...
Vida vidder, tysta fjordar och sagoberg...
Det är bedårande vackert.
Jag har längtat till norrskenets land hela livet.
Det är vansinnigt kallt. Man kan nog kalla det arktisk kyla.
Som barn levde jag i Malaysias tropiska värme.
Det var underbart, men jag längtade efter att frysa.
Att få bära kofta var en höjdpunkt. Jag hade aldrig ens sett snö.
Jag läste om snödrottningar och troll. Nu ska jag till den världen.
Det är fantastiskt. Kan vi komma längre norrut? Jag tror det.
Det här är resan jag har drömt om.
Det är som en annan värld. De är ingen här utom ni och vi.
Om vi har tur kanske vi till och med får se norrsken.
Min resa börjar en kall morgon i mars.
Jag befinner mig redan 140 mil norr om mitt hem i London.
Nu väntar en åtta timmars resa för att nå polcirkeln.
Jag ska ta mig dit på Norges egen polarexpress.
Det ser helt orört ut. De säger att man inte ska sticka ut huvudet.
Inför resor är det kul att packa.
Den här väskan hade jag som barn. Alla våra väskor var märkta.
Mamma skrev vårt namn och målade hörnen-
-så att man kunde se dem vid kajen. På den tiden flög man inte.
Jag packar saker som är viktiga för varje resa.
Jag har med mig pastellkritor och en bok att teckna i-
-men sidorna har olika färger.
Chokladen har jag köpt här. Jag har en bok om vikingarnas land.
Det finns vackra gamla kartor i den. Titta bara!
Utan ett föremål i väskan hade resan aldrig blivit av.
Det var i den här som jag först hörde talas om norrsken.
Jag var sex, sju år när jag fick den.
Författarinnan är från Australien så hon skrev om aurora australis.
Det var en bild som etsade sig fast i mitt minne-
-av en böljande slöja och en pytteliten pingvin.
Där är Ponny. "Plötsligt fylldes himlen av ett gult ljus"-
-"som bildade mönster i mörkret."
Orden etsade sig fast. Jag fattade inte att jag skulle bli vuxen-
-gifta mig, jobba och få barnbarn-
-utan att få se det pingvinen såg.
Det här är min dröm. Jag är rädd att vi inte får se det.
För att öka chanserna ska jag ständigt resa norrut-
-och förhoppningsfullt stirra uppåt om nätterna.
Under dagarna ska jag uppleva så mycket av Norge som möjligt.
Vi ska bege oss så långt norrut man kan-
-utan att gå till Nordpolen.
När man tittar på Norges kust liknar den en ryggrad.
Den går uppåt och kröks. Vi är här och färdas norrut.
Det är spännande. Den magnetiska nordpolen drar.
Det är den som styr över kompassen.
Jag vill veta vart norr ligger.
Var man än är känns det viktigt att ha koll på väderstrecken.
Just nu är jag på väg rakt norrut.
Man kan åka tåg hela vägen till polcirkeln.
Men jag ska resa i stil. Jag uppfyller ju min stora dröm.
Det här är ingen vanlig taxistation.
Jag ska färdas med Tore Kristiansen och hans elva hundar.
God morgon. Jag heter Joanna. Trevligt att träffas.
-Vilka fina hundar. -Det är Alaskan Husky.
De tycker om att springa.
Jag har valt ett område som är känt för sin natur och sina fiskevatten:
Ögruppen Lofoten.
Jag dras främst till ett charmigt ortnamn.
Det är inte ett A utan ett Å som kommer sist i norska alfabetet.
När jag anländer verkar Å vara rena obygden.
Molntäcket släcker allt hopp om att se norrsken.
Den ligger över havet.
Den f.d. läraren Ottar Schiotz visar mig till min "rorbu"-
-som är en fiskarstuga.
Vad underbart!
Varför valde du att komma till norra Norge?
Jag har drömt om att resa norrut i hela mitt liv.
Som barn ville jag så gärna se norrsken.
I mina böcker läste jag om snö och längtade att få resa norrut.
När jag var barn i Malaysia vid kröningen-
-när drottningen kröntes 1953, var jag och min syster utklädda.
Jag är utklädd till en norsk flicka.
Mamma sydde dräkter till min syster och mig.
Hon flätade vårt hår för att vi skulle se norska ut.
-Tycker du att jag ser norsk ut? -Ja. Du verkar drömma om Norden.
-Kan du se det? -Det syns i dina ögon.
-Tror du att jag har vikingblod? -Ja.
-Är du en viking? Det tror jag. -Ja, jag har nog vikingblod.
Ottar, det här är fantastiskt. Det är så vackert.
Ett inslag som saknades i min barndomsdröm var torkad fisk.
Vad är det som snurrar olycksbådande i rummet?
Det här är en torsk-
-men det är en speciell torsk som kallas "kongetorsk".
-Med hjälp av den spådde de väder. -Hur gick det till?
När det blev omslag vred den sig.
Genom det kunde de avgöra om det skulle dra in oväder-
-eller andra omslag i vädret.
-Hängde såna fiskar i alla rorbu? -Ja, och i många hem.
-De för även tur med sig. -Det är mörkt ute...
...men det blir kul att se sig om.
Makalöst!
Det är fullkomligt otroligt. Det är bedårande vackert.
Hela natten kunde jag höra hur vågorna slog-
-och hur måsarna skrek och skrek.
Det är dags att utforska Å. En distinkt lukt lockar mig uppåt.
Vilken märklig syn: Tusentals huvudlösa torskar på pålar.
Pratar du engelska? Ingen engelska.
-Polska. Jag är från Polen. -Är du från Polen? Tre från Polen.
I Norge verkar det vara polacker som gör jobbet.
Jag har aldrig sett killar från Polen vid polen förut.
-Hur många fiskar? -Jag vet inte.
Om en månad kommer fem miljoner torskar hänga på tork.
Vikingarna reste med torkad torsk i packningen.
Då kunde de bara bevara protein genom torkning.
Jag är förvånad att det ännu är en av de mest lönsamma exportvarorna.
Fisklukten är inte otäck. Det är en genomträngande lukt.
Tack.
Han kanske säger något hemskt. - Hej då, killar.
En bild man förknippar med Norge är den av fjordar.
Ottar sveper med mig till romantikernas värld.
De pittoreska fjordarna har format vår romantiska syn på Norden:
Storslagen, vild och överväldigande.
Bergen är helt fantastiska. De är som sagoberg, eller hur?
-Det ser ut att bo troll i dem. -Det finns många sagor om dem.
Det här var jättar och troll. Titta på toppen där borta.
Det var en vacker kvinna.
Det är riktigt kallt.
På 1800-talet inspirerade naturen författare, konstnärer-
-och kompositörer att skriva musik och sagor och att måla.
På så sätt skapade de en norsk nationalidentitet-
-och en bild av Norden som tilltalade människor som mig:
En sjuåring med sagoböcker i Malaysia.
Konstnärer inspireras av Lofoten än i dag.
Jag ska besöka en av dem - Tor Esaissen.
-Hejsan. -Trevligt att träffas.
Detsamma. Välkommen.
Det här är mitt liv. Här har jag allt möjligt.
Det är en av de vackraste platser som jag någonsin har besökt.
Jag håller med. Jag är lyckligt lottad.
Du är verkligen lyckligt lottad.
Tor är en modern konstnär som skapar konst av allt och inget.
Det gäller hans studio och kläder.
Han inspireras lika mycket av naturen som romantikerna.
Det är främst ljuset som inspirerar honom.
Tor, kan du beskriva hur ett norrsken ser ut?
Jag kan försöka.
Det var nog några veckor sedan-
-som jag var ute i vår lilla vik på natten.
Då fick jag syn på röda-
-och gröna ljus som närmade sig.
Jag ställde mig upp och såg hur de kom närmare och närmare.
De omringade mig. Jag har aldrig sett något liknande.
Jag stod där och bara gapade i flera minuter.
Vad fantastiskt! Det rörde dig verkligen.
Det var så nära mig, men jag var inte rädd.
Jag vill så gärna se norrsken. Tror du att jag får det?
Har du aldrig sett det? Det kommer du att göra.
Det lovar jag.
Trots Tors löfte mulnade det än en gång i skymningen.
Jag är jätteintresserad av Norden och polcirkeln-
-och det nordiska folket, men allra helst vill jag se norrsken.
I 55 år av mitt liv har jag drömt om att få se norrsken.
Jag skulle bli så besviken om jag inte får se det.
Väskorna är packade.
Medan teamet packar utrustningen tar jag en sista promenad runt Å.
Titta! Titta! Det är borta.
Det är borta. Jag är ledsen. Jag ropade. Det var här.
Det var som en blek regnbåge som dök upp ur tomma intet.
Den sköt fram över himlen som en kondensstrimma.
Det var så märkligt att se. Det liksom bara...
...delade sig på snedden och sköt fram över himlen.
Det är borta nu. Jag är ledsen att ni missade det.
Jag såg det. Det dyker upp igen.
Vi väntade på gäckande damen, som norrskenet ibland kallas-
-men hon visade sig inte på hela natten.
Jag flyger norrut inåt landet. Jag ska lämna kusten ett tag.
Naturen, kulturen och folket som väntar är helt annorlunda.
Den vida arktiska tundran är hem för urbefolkningen samerna.
Kautokeino är Norges mest samiska stad.
God morgon.
Kommunordföranden Klemet Erland Haetta tar emot mig.
Jag förväntade mig att träffa någon mycket äldre.
Nu är du i Sameland som du kan se själv.
Är skärpet och kjolen gjorda av sälskinn?
Det är renskinn och det här är också renskinn.
Vi har vita och mörka renar.
Vilket vackert mönster. Titta, vilket broderi.
-Är den gjord speciellt till dig? -Ja. Det är mycket viktigt.
Du kan se att jag är ogift. Då är de runda.
-När man är gift är de... -...fyrkantiga.
Jag har alltså en chans.
Ja. Ska vi gå till kyrkan?
Vi går till kyrkan. Jag har tur både vad gäller guide och tajming.
Tiden före påsk är viktig. Klockorna kallar alla till kyrkan.
Att jag går med borgmästaren gör att jag får träffa alla i stan.
-Det här är min kusin. -Trevligt att träffas.
Nu ställer man till med bröllop, fester och njuter av vårsolen-
-när temperaturen stiger till hela fem minus.
Festligheterna börjar med konfirmationsceremonin.
I dag bor det cirka 80 000 samer i norra Skandinavien.
Tills nyligen kallades de lappar - människor som bor i Lappland.
De sågs som vildar och de hade det svårt under århundraden.
Samernas identitet och språk har nu fått ett uppsving.
De saknade vägar till 1960-talet, men nu har de mobiler och bredband.
Deras levnadsstandard är bland den högsta i världen.
Men nästan hälften av familjerna lever på rennäring.
Jag träffar den bäste renskötaren Mikkel Isak Eira.
Han lever inte alls som sin farfar.
Han ber mig följa med i arbetet.
-Behöver jag hjälm? -Ja. Det är din skoter.
Har du kört förut? När du startar behöver du bara vrida om nyckeln.
Så här stänger du av den.
Till skillnad från mig är hans son ingen nybörjare.
-Hur gammal är han? -Fyra år och fem månader.
-Hur länge har han kört skoter? -Ett år, sen han var tre år.
Vill du räkna på engelska? "One, two, three..." Nej.
-Emil, tycker du om att köra? -Ja.
Jag klarar att en fyraåring får lära upp en farmor.
Han kan nog inte dansa folkdans. Det var jag bra på i hans ålder.
-Ska Emil följa med oss i dag? -Nej, jag lämnar honom på dagis.
Han har lärt en tant köra skoter, så nu bär det av till dagis.
Det ger perspektiv på det hela.
Mikkel Isak har ett bekvämt hem, men han lever som en nomad.
Han följer renarna på vandringen till kustbetet.
Det dröjer innan vandringen börjar.
Renarna går fria även på vintern, så vi vet inte riktigt var de är.
Det är ohyfsat att fråga en same hur stor hjord han har.
Mikkel Isaks är svår att missa.
Joanna, titta. Det där är min renhjord.
Men titta! Mikkel Isak, de är fantastiska.
Kan du hjälpa mig? Jag har gamla tantögon.
Nej, nu ser jag!
-Vad vackra! Vilken stor hjord! -Visst är den.
Vilka är det som har horn och vilka är utan?
Honorna har horn och hanarna är utan på vintern.
Hanarna brukar ha horn och honorna ser timida ut.
Här ser männen lite timida ut.
Några av dem gräver.
-De gräver för att äta mossa. -Jaha.
Titta, vad de gräver.
Så här har samerna levt i tusentals år. Ni följer hjorden.
Vi följer hjorden till kusten på somrarna. Nu ska vi fånga en.
-Ska du fånga en? -Ja, och visa märkningen.
-Har du ditt märke på dem? -Ja. Jag fångar dem med lasso.
Det är som en rodeo med kofösare, fast du är ju en renfösare.
Joanna, kom och hjälp mig.
Titta!
Här kan du se på örat.
Jag gjorde det när hon var kalv. Det är mitt märke.
-Det där betyder Mikkel Isak. -Ja. Hon är sex, sju år gammal.
-Hon är vacker och stor. -Vad lätt du fångade henne.
Ja. Jag har gjort det förr.
-Du är duktig. Mår hon bra? -Hon mår mycket bra.
Hon är inte rädd. Hjorden betar lugnt bredvid.
Helt fantastiskt. Tack så mycket.
När han färdas med hjorden bor han i ett traditionellt tält.
Han har bjudit in en äldste för att visa mig samisk jojkning.
Ante Mikkel Gaup är en av de bästa. Jojk är mer än musik för samerna.
Vad fint!
Ante Mikkel berättar att samerna jojkar till djuren och naturen.
Det viktigast är att de inte jojkar om något.
De lyfter fram sakers inre väsen.
Man jojkar inte vid vissa tider, utan när lusten faller på.
-Vad underbart. -Han jojkar om mig.
Om hur jag är och det jag gör. Det handlar om mig.
Ante Mikkel, kan du berätta-
-om du jojkar norrsken?
Ante Mikkel känner inte till någon norrskensjojk.
Man bör inte prata för mycket om norrsken.
Framför allt ska man inte reta dem.
Nu blev jag orolig. Jag har pratat om norrsken sen jag kom hit.
Har jag vredgat den gäckande damen?
Jag reser vidare från Kautokeino - norrut, så klart.
Här ska Mikkel Isak och hjorden färdas snart.
Resan som tar dem veckor tar mig några timmar.
Men himlen är än en gång täckt av moln.
I Alta väntar en magisk kväll-
-men jag ska inte se norrsken. Jag kommer att vara inomhus.
Sölve, titta bara!
Det här är Alta Igloo Hotel. Sölve Monsen är hotelldirektör.
Det är så märkligt. Kan ni se min andedräkt?
-Det är kallt, men torrt. -Medeltemperaturen är minus fyra.
Vilka mäktiga dörröppningar.
Isdjur! Där är en pingvin.
Det här är nog slädhundar som inväntar instruktioner.
Det här kanske är lite norrsken.
Isbjörnar! Titta här!
Här är en liten snökyrka.
Titta på snökyrkan! Det är ju makalöst!
-Vi håller bröllop här. -Fantastiskt!
Ishotellet står kvar till mitten av april, sen smälter det helt.
Det smälter sakta från mitten av april.
Tänk om det smälter över gästerna.
Titta på ljuskronan!
-Det ser ut som kristallglas. -Ja, men det är is.
Det känns som en underbar saga-
-tills man inser att det är ett hotell där folk ska sova.
Nu får jag hjärtklappning. Är det där sovrummen?
-Ja, där ligger sovrummen. -Det är ju iskallt!
Jag ska bädda. Här ligger någon.
Vad hemskt, här ligger ett lik.
Nej, jag skojade bara.
Humöret är på topp. Jag har tvättat mig.
Jag tar av mig byxorna, men sover i understället.
Jag har tvättat av sminket. Jag vill vara fräsch.
Ni kan stanna om ni vill, men nu ska jag hoppa i säng.
Sån är jag.
Jag kan inte gå och lägga mig med mössa.
Det är det värsta jag har gjort. Nu får vi det överstökat.
Om jag klär av mig mer kommer jag att visa...
Jag har haft kläderna hela dagen. Det är inte vågat.
Den här åker av. Det här är rena mardrömmen.
Jag kan inte sova i strumporna. Jag svettas inte-
-men de kommer att frysa. Det får bli kashmirsockor.
När byxorna åker av får ni gå. Det blir ingen vacker syn.
Det kan finnas barn som tittar.
Byxorna... Ni får inte titta när jag tar av mig byxorna.
Under ytan är allt svart. Det är som mitt liv.
Om jag vore skilsmässoadvokat skulle jag jobba här.
Somliga planerar att fira sin smekmånad här.
Nu börjar det bli löjligt. Handskar, halsduk, mössa-
-fleece, ost... och jackan...jackan...
Blir det här bekvämt? Vilken mardröm! Vad gör jag här?
Min synliga andedräkt kan säga det, men god natt.
Om vi inte ses igen, så kom ihåg, jag höll verkligen av er.
Jag har precis vaknat.
Jag sov jättegott. Jag tog av mig handskarna.
Jag tog till och med av mig halsduken-
-och jag tog av mig sockorna.
Jag var varm. Det var verkligen lyckat.
Jag gör nog inte om det för att det var så omständligt.
Jag befinner mig på toppen av den norska landmassan.
Jag har haft hemskt trevligt. Det vore ohyfsat att vara besviken-
-men när jag når havet och vägen snirklar längs fjordarna-
-slår det mig att norrskenets land inte har levt upp till sitt namn.
För att få hjälp biter jag ihop och vänder västerut.
Ingen kan slå Tromsö när det gäller forskning av norrsken.
Professor Truls Lynne Hansen kanske kan hjälpa mig-
-att se något mer än glimten tidigare under resan.
Jag fick syn på en grön strimma som for över himlen.
Det var nog skrämmande förr. Var folk rädda för norrsken?
Ja. Man fick inte vinka åt det. En del tror fortfarande på det.
Vissla inte åt det. Då kommer det och tar dig.
-Kommer det och tar en? -Ja.
Kan du förklara vad det är som händer?
Det är energirika partiklar från rymden som träffar atmosfären.
Partiklarnas energi omvandlas till ljus. Det är det vi ser.
Kommer de från solen? Du får rita och visa mig.
Vi gör en snabb teckning. Här har du jorden.
Här har vi rotationsaxeln. Det här är nattsidan.
Det är nattsidan och det är dagsidan. Här är solen.
Från solen blåser en stark vind som kallas solvind.
Den träffar jordens magnetfält. De kolliderar med varandra.
Det är alltså en stor smäll, som en kamp mellan dem.
När teckningen blir mer invecklad börjar jag bli lite panikslagen.
Partikelfysik är inte min grej.
Men jorden är en enorm magnet.
Polerna attraherar partiklarna, vilket får praktfulla följder.
Månen, solen och kometer täcker bara en gnutta av himlen.
Men norrskenet täcker hela himlen från horisont till horisont.
Det är storslaget.
Den här boken läste jag som barn. Den har en teckning av norrsken.
Det är nog sydsken för här finns inga pingviner.
Pingvinerna på Sydpolen ser samma skådespel som vi.
-Är det här en bra avbildning? -Ja, det är ett typiskt polarsken.
Det jag allra helst vill se är den här slöjeffekten.
Det är som en slöja från rymden. Elektronerna faller längs linjerna.
När de når atmosfären avges ljus. Det är en verklighetstrogen bild.
Jag hoppas att den gröna strimman inte är det enda norrsken jag ser.
Jag hoppas att du får se det.
Hitta en mörk plats utan störande ljus och spana.
Jag måste ha tålamod och spana.
-Jag ska inte vinka eller vissla. -Nej, gör inte det.
-Det ska jag inte. -Då kommer det och tar dig.
Nu måste jag lyda Truls råd.
Vädret är ostadigt, men guiden Kjetil lovar-
-att hitta norrsken om det så tar hela natten.
Jag ska berätta vad jag har på mig. Jag har två par strumpor-
-två par långkalsonger och en undertröja-
-fleecebyxor, täckbyxor och en tröja till, den ni kan se-
-över den har jag en fleecetröja.
Över den har jag min tjocka jacka som tål kylan på Mount Everest.
På fötterna har jag kängor med så här tjocka sulor.
Jag har pillat ner fickvärmare. Jag har två par vantar och mössor.
Ovanpå det ska jag ha en överlevnadsdräkt.
-Det blir bra. -Är du varm?
Den sitter tajt. Det är inget jag skulle ha på Oscarsgalan.
Man väljer kläder efter tillfälle. Det känns bra. Tack.
-Jag kan inte se något. -Nej, inte ännu.
Magnetfältet är aktivt i kväll. Det krävs bara lite tålamod.
-Jag får vänta här helt enkelt. -Ja. Lycka till.
Jag står i beckmörkret bredvid fjorden och väntar.
Titta. Det är ljusare där borta.
Nu händer det något.
Titta här uppe. Titta vad som händer här.
Vi har en, två...
Vi har tre stycken band.
Det är tre fallande slöjor av grönt.
De ringlar sig runt berget.
Titta bara!
Det här är något annat än den glimt jag såg i Å.
När jag står här känner jag mig som bilden av Ponny pingvin-
-som ödmjukt stod vid sidan och tittade uppåt.
Det här är ett underverk!
Jag måste lägga mig ner och titta på det.
Titta bara!
Det förändras hela tiden.
Jag kan inte tro mina ögon.
Det här är fantastiskt! Nu börjar det om.
Jag har väntat hela livet på att få se norrsken.
Nu ser jag dem i en sån mängd att det inte går att beskriva.
Jag är överlycklig.
Titta, nu börjar det där bakom de små stugorna-
-mellan månen och bergen. Titta bara!
Och hela tiden skiner stjärnorna igenom.
Månen skiner så klart. Det påverkar inte månskenet alls.
Det är förbluffande!
Det är så spännande.
Det är storartat.
Det är det mest häpnadsväckande jag någonsin har sett.
Jag har en känsla av att det visste.
Jag vet att det låter lite tokigt.
Det låter faktiskt ganska galet...
...men det känns som om det visste hur gärna vi ville se det.
Så i stället för att bara ge oss en strimma ljus-
-eller lite grönt, vilket jag hade varit tacksam för-
-fick vi hela skådespelet.
Det här är fruktansvärt rörande.
Tack.
Tack!
Nu kan jag dö lycklig. Jag planerar inte att dö ännu-
-men när det är dags kan jag dö lycklig.
Jag var vid liv morgonen därpå och sprudlande lycklig.
Min resa genom Norge hade slutat på bästa möjliga sätt.
Men jag ska inte åka hem ännu. Jag dras fortfarande norrut.
Mitt sista mål norrut över Norra ishavet-
-är den mest nordliga bebodda platsen på jorden.
Spetsbergen är den största ön i ögruppen Svalbard.
En vidsträckt vildmark av berg, glaciärer och permafrost.
Det är isbjörnens naturliga miljö, men knappast människans.
Det här är kaptenen. I Longyearbyen är det minus 16 grader.
Fast å andra sidan kanske...
Det är som att andas knivar, men nu går vi.
Bortsett från kylan ser Longyearbyen inte så annorlunda ut.
Här bor 1 800 av Svalbards 2 500 invånare.
Men världens nordligaste kebabstånd går nog inte så bra.
Folk har levt och arbetat på Svalbard i mer än 400 år.
Valfångare och jägare kom först i jakt på olja, späck och pälsar.
De senaste hundra åren är det kolgruvor som har lockat.
Men för att få en riktig bild av en av världens mest öde platser-
-måste jag bege mig norrut igen för sista gången.
Klockan är inte ens fem på morgonen och jag beger mig ut i vildmarken.
Från oktober till februari finns det inget ljus alls.
I april skiner solen dygnet runt.
Till och med här hittar växter energi att växa.
Jag vill se soluppgången och njuta av lugnet.
Det är minus 26 grader på min sista dag vid polcirkeln.
Det är en vidunderlig plats.
Den är så fullkomligt storslagen och ogästvänlig.
I alla fall för människor för det är svårt att leva här.
Vi är bräckliga. Människan hör inte hemma här.
Jag vet att människan bor här...
...men vi är inte skapta för det.
Jag har nått havet en sista gång.
Trots att vi är så långt norrut har fjorden inte fryst.
Den värms fortfarande av Golfströmmen.
Jag har uppfyllt min barndomsdröm.
Jag drogs norrut och det var mer fantastiskt än jag kunde ana.
Men här, vid sinnebilden av norra halvklotet-
-tar min arktiska resa slut.
Norr ligger däråt.
Det är 100 mil till Nordpolen. Bortom det här finns ingenting.
Det kan finnas några forskare och jägare-
-men det finns inga städer eller byar. Ingen bor där uppe.
Längre kommer jag inte. Det finns inget mellan mig och Nordpolen.
Det är en underbar känsla.
Översättning: Maria Grimstad www.broadcasttext.com